Dansk oversættelse af LiuD
"Tillykke, drenge. Nr. 1 på de amerikanske hitlister," eller sådan noget.
Det var en fed følelse...
...fordi vi skulle derhen direkte efter Paris-turen.
Så det var praktisk at have et nummer et-hit.
Britiske popstjerner har ikke slået så meget igennem i USA, hvad med jer?
Tja, det ved jeg virkelig ikke.
Er det op til mig? Nej. Jeg håber bare, det vil gå godt.
Men dengang vidste jeg ikke, at Capitol Records havde fået noget at vide.
John F Kennedy Lufthavn - New York 7. februar 1964 De ville se Beatles, forstår du.
Brian Epstein sagde: "Okay, de kommer..."
"...hvis I bruger 70 000 $." Det lød som et enormt tal.
Så de skulle markedsføre os, men jeg tror, der var mere i det end som så.
De havde en ørehænger, som slog an...
...og Ed Sullivan havde set os i England.
Og Time, Life og Newsweek...
...havde alle haft Beatles-forsider, inden vi ankom.
Det var alligevel en overraskelse...
...fordi vi troede, vi måtte arbejde noget mere for berømmelsen.
Hvis der var et vendepunkt i deres karriere...
...en præcis dato, hvor perspektivet på deres fremtid skulle blive ændret...
...var det den dag, de landede i Kennedy International i New York.
De fik en velkomst, som sjældent har set sin lige i historien.
- Vil I ikke synge noget? - Nej!
- Er der noget, I KAN synge? - Nej, vi skal først have penge...
- Hvor mange af jer er skaldede, siden I skal have parykker på? - Vi alle!
- Nå, I er alle skaldede... - Og døve og stumme tillige.
- Er I ægte? - Kom og mærk efter.
- Skal I klippes? - Nej, nej, nej... nej tak.
Jeg blev klippet i går.
- Det er ikke engang løgn. - Det er sandt.
Hvad er det, jeres musik gør ved folk?
Behager dem, tror jeg. Det må den gøre, for de køber den.
- Hvorfor ophidser det dem sådan? - Det aner vi faktisk ikke.
Vi vil danne en anden gruppe og blive managere.
Jeg husker det store øjeblik, hvor vi trådte ind i limousinen.
Vi var i amerikansk radio.
Og i morgen er der en spændende morgen, hvor Brad Phillips har Beatles ---
I morgen aften læser Beatles deres egne digte i 'Meet The Beatles'.
Virkelig?
Det forstår jeg ikke.
Vi har da ikke skrevet nogen digte.
Lås din dør.
Vi blev så betaget af amerikansk radio, at Epstein måtte stoppe os.
Vi ringede til alle stationer i byen, og bad dem spille Ronettes.
Vi spurgte ikke efter vores egne plader, men andres.
Det er John Lennon fra Beatles på radiostationen 1010 WINS.
Dette er Beatles-stationen. De tager over, og fortæller os, hvad vi skal spille.
En uge mere på den her måde, og jeg bliver den femte Beatle.
Jeg kunne godt lide Murray, han var okay. Der var ham og fætter Bruce.
Han blev den såkaldte "femte Beatle", han gjorde virkelig meget for vores plade.
Han hjalp os med at gøre den til et hit.
Paul, kan du ikke fortælle dem, hvad der kommer nu?
Vi var meget imponerede over ham, så vi ringede til hans show.
Han sagde: "Beatles er på, og jeg har fået et eksklusivt interview."
Vi ringede og sagde: "Goddag, undskyld, Murray." "Åh, det er George, hej."
Vi gav ham alle de eksklusive interviews, fordi vi var vilde med ham.
Dette er Paul McCartney fra WINS...
...og det her er Marvin Gaye med Pride and Joy.
Det er mig - du ved - ja.
Vi afventer en samtale fra London, og du spærrer linien.
- Hej, John. - Hej, Brian.
Hvad er dine første indtryk af ankomsten til Amerika?
Det ved jeg ikke. De er ret vilde, forstår du... helt vilde.
- Vildere end de er i England? - Måske, det var det første indtryk.
De virkede vanvittige...
Kom I hjem mellem Paris og USA?
- Vi var i London et par dage. - I var ikke i Liverpool?
Nej, George tog derhen, men han fortryder. Han har stadig ikke sovet.
- Er George stadig der? - Vil du snakke med ham?
Lige om et øjeblik, men vil du sige noget til dine fans derhjemme?
Sig de ikke skal glemme, at vi kun er afsted i ti dage.
Vi tænker på dem.
Lad os snakke lidt med Ringo.
Hvad var det første du gjorde, da du kom til hotellet, Ringo?
Vi havde et stort presse-interview med omkring 100 mennesker.
Vi forlod det, og så havde vi en Cadillac hver, fantastiske biler.
Hvad ville de vide til pressereceptionen?
Om vi er skaldede, og hvad vi bruger vores penge til - det sædvanlige.
- I beviste, I ikke bruger parykker? - Jep, vi tog dem af.
Nå, hej-hej Ringo, og held og lykke.
- Hils alle. - Nu kommer George.
- Hej, George! - Hvordan går det, Brian?
Det første, I skal lave, er Ed Sullivan-showet, ikke?
Vi øver på det i morgen, og så laver vi showet søndag.
Hvad skal I lave?
I Want to Hold your Hand, She Loves You, Please Please Me.
De sædvanlige.
Hvor mange af jeres plader er på de amerikanske hitlister?
Vi har seks på top hundrede:
I Want to Hold Your Hand, She Loves You, Please Please Me, From Me to You...
...My Bonnie, hvad der er ret sjovt, og I Saw Her Standing There.
I New York er tre plader nr. 1:
Please Please Me, She Loves You, I Want to Hold Your Hand.
Fantastisk! Vi er allesammen stolte af jer.
Held og lykke, vi glæder os alle til, at I kommer hjem snart igen.
Vi ses om to uger, formoder jeg.
Jeg havde noget bøvl med halsen, for når man ser fotografierne...
...da de tog promotion-billederne i Central Park...
...så er der billeder af de andre tre med New Yorks skyline bag sig.
Vores teater er proppet med journalister og fotografer fra alle egne.
Byen har aldrig oplevet sådan en ophidselse som med Beatles.
I aften vil man blive underholdt af dem to gange.
Lige nu, og igen i anden halvdel af vores show. The Beatles!
The Ed Sullivan Show New York 9. februar 1964.
Det siges stadig at være det mest sete i USA nogensinde...
...og når nu USA er det største show bizz-sted nogensinde.
Folk snakker stadig om det, ligesom med: "Hvor var du henne, da Kennedy blev skudt?"
Der skete noget rigtig godt, og Beatles fik et kick ud af det!
De har lige fået et telegram fra Elvis Presley og oberst Tom Parker...
...som ønsker dem stor succes i vores land!
Senere sagde de, at der var den laveste registrerede kriminalitet, eller ingen.
Selv de kriminelle slappede af de ti minutter, hvor vi var på.
Så tog vi toget til Washington.
Det var der, vi lærte mange af pressefolkene at kende.
De begyndte at blive venlige og fortalte, de virkelig var med for at nakke os.
De elskede os, fordi vi råbte ad dem.
Gud ved, hvad der var sket, hvis vi ikke havde råbt ad dem.
- Det er fedt at være i New York! - Washington.
Nå, er det her? Washington? Jeg kommer så hurtigt omkring.
Washington var som en boksering, folk overalt.
Ved hver sang skiftede man side på scenen...
...så man måtte hele tiden flytte mikrofonerne.
Ringo sad på sådan en rund ting i midten af scenen.
Han måtte vende den rundt for at kunne se bandet, og så satte den sig fast.
Det var temmelig kaotisk. Men det var et godt show.
Washington Coliseum 11. februar 1964.
Mange tak, allesammen, og god aften!
Vi vil gerne takke alle her i Amerika, Washington.
Vi vil gerne takke alle for at have købt netop denne plade.
Og for at hjælpe os i gang her i Amerika...
...og for at give os chancen for at komme her og hilse på jer i Washington.
Den sang vi vil spille nu...
...er en, som vi indspillede på en lp, vi lavede.
Det er engelsk og betyder album, et album vi lavede.
Vi vil gerne have jer til at være med - klap i hænderne og stamp med fødderne.
Vær med allesammen!
Sangen hedder I Saw Her Standing There
Mange tak!
Vi vil gerne synge en sang nu...
...som er kommet på plade, og det var vores første hit i England.
Sangen blev udgivet i Amerika. Den kom ingen vegne.
Den blev udgivet igen senere, og, ja, nu sker der så noget.
Nu vil vi gerne spille Please Please Me for jer.
Den Britiske Ambassade i Washington 11. februar 1964 Der var fest på den britiske ambassade.
Det skete, fordi vi var ved at erobre Amerika.
Den britiske ambassadør havde en rolle at spille i det.
Det ville være god reklame for ham, forstår du.
Der var mange overklassefjolser, som vi aldrig havde mødt før.
Vi havde ikke spillet til så mange baller ved Cambridge og lignende.
Vi havde hørt om de fyre, som blev ubehagelige efter et par drinks:
"Hør lige... prøv at spille Rachmaninovs klaverkoncert, ha ha ha."
Vi hang lidt ud og sagde: "Hej", og fik en drink.
En af dem kom op bag ved mig og klippede en tot af mit hår.
Jeg blev stiktosset: "Hvad helvede tror du, du laver?"
"Jamen, det er i orden, gamle dreng."
En forbandet fyr klippede i Ringos hår midt under ---
Jeg gik, bandede til dem, jeg gik bare midt i det hele.
Til sidst kom vi til Miami.
Det var som paradis!
Vi havde aldrig været et sted med palmer før.
Vi tog en masse billeder. Vi var som turister med vores Pentax kameraer.
Vi havde det fedt, så ned på sandet fra vores hotel.
Ungerne skrev: "I love John" i sandet...
...så man kunne læse det fra hotelværelset.
Hvem er du?
Hvad er dit navn?
Hvem er du?
Det var bare det mest fantastiske sted, jeg nogensinde har været.
Folk lånte os deres yachter, og alt vi ville have.
En familie lånte os deres båd og lod mig styre.
Det var en 60-fods yacht, en speedbåd.
Jeg styrede den lige ind i havnekajen!
Jeg vidste jo ikke så meget om speedbåde...
...og så hang de små nydelige rælinger i fronten udad.
Jeg smadrede den helt, men de blev ikke sure over det.
Prøver på Ed Sullivan-show Miami 16. februar 1964.
Som den næste sang vil vi gerne synge... Okay, vent lige.
Hold mund, mens han taler!
Og nu, fra scenen på Deauville Hotel Ed Sullivan!
Mange tak!
Det er så skønt at være her, tak.
Det er sket igen. Sidste søndag i vores show i New York...
...spillede Beatles for det største publikum på amerikansk tv nogensinde.
I aften, her i Miami Beach...
...spiller Beatles igen for et rekordstort publikum.
Mine damer og herrer...
...her er fire af de sødeste fyre, vi nogensinde har haft på scenen!
Undskyld rodet! ... Vi pakker.
Disse unge fra Liverpool, England...
...med deres optræden her, ikke bare som gode professionelle sangere...
...men som en flok fine unge mennesker...
...vil efterlade et indtryk på alle her, som har mødt dem.
Ingen havde nogensinde haft succes i Amerika, vi ville så gerne være de første.
Mange havde prøvet og mislykkedes i Amerika.
Vi havde masser af selvtillid, den var helt på toppen.
Jeg følte, vi havde erobret Amerika, det var en indstilling, vi havde.
Vi havde indtaget Sverige og Frankrig, så Amerika var vores nu.
London Lufthavn 22. februar 1964
Hvad kan du bedst lide ved denne rejse, Ringo?
Jeg var vild med det hele, specielt Miami.
Jeg vidste ikke hvad "sol" betød, før jeg kom derhen.
- Får du ikke sol i Liverpool? - Nej, de har brugt det hele der.
Fik I chancen for at slippe væk, uden at nogen genkendte jer?
Vi lånte nogle millionærers huse, forstår du.
- I kunne da købe et par stykker. - Vi vil hellere låne, det er billigere.
Vi stod lidt på vandski.
- Kunne din kone lide det derovre? - Hun elskede det. Hvem... hvem?
- Lad være med at fortælle dem, han er gift. - Undskyld, det var ikke med vilje.
Hvad med jeres fans smag, er den ligesom her?
Ja, vi regnede med, de var helt anderledes, men det var de ikke.
Accenten var den eneste forskel.
Synes I, at I sang med engelsk eller amerikansk accent?
En fyr sagde, hvordan kan I komme fra Storbritannien...
...og synge på amerikansk?
Vi prøvede at forklare, at det er liverpoolsk accent.
Jeg hører, I fire bliver millionærer inden årets udgang.
Det lyder rart!
- Har I tid til at bruge pengene? - Hvilke penge?
Man gik ind og så de der Elvis-film i Liverpool.
Alle ventede på at se ham. Jeg ventede også.
De skreg allesammen, når han kom på lærredet.
Så tænkte vi, det er et godt job!
Vi ville altid... Jeg snakker om Beatles fremgang.
Fra Havnearbejdernes Fagforening, til Cavern, til bedre klubber.
Så film var noget, vi altid havde tænkt på.
Vi elskede The Girl Can't Help It og vidste, at rock kunne føre til film.
Hvordan mener du det?
Jeg elskede film som barn.
Jeg gik rigtig meget i biffen i Liverpool.
Jeg har store minder fra den tidlige forestilling om lørdagen.
Hvis det var en piratfilm, så var jeg pirat.
Hvis det var en western, så kom jeg hjem som cowboy.
Det var et stort fantasi-land for mig som barn.
Vi var interesserede i film, og det der skete var...
Brian begyndte at snakke med folk, fordi han kendte vores interesse.
Han fik fat i Dick Lesters navn.
Han lavede Running Jumping Standing Still-film med Spike Milligan.
En klassisk kort-komedie, omkring fem minutter lang.
Jeg er ikke sikker på, det er sjovt længere, men det var rigtig sjovt dengang.
Så de fik fat i Dick Lester, og vi var godt tilfredse.
Dick kom forbi. Han var lidt af en musiker, spillede jazz-klaver...
...så var han endnu mere interessant.
Han var amerikaner, men han havde arbejdet i England med the Goons.
Han fik fat i Alun Owen, en walisisk skuespilforfatter...
...der havde skrevet Last Tram to Lime Street.
Noget i den retning, det er længe siden nu.
Det var et rigtig godt stykke med Billie Whitelaw...
...som Alun var kendt for.
Han var en meget sympatisk walisisk fyr, og han var sammen med os et par dage.
Han fik fat i små udtryk som: "Han er meget ren i det, er han ikke?"
Han fik fat i vittighederne og spydighederne, Beatles-humoren.
Johns vid og hver af os, Ringos lakoniske humor.
Han fik fat i vores roller, og det var godt.
I film gør man normalt tingene bagfra, måske slutningen den ene dag...
...og begyndelsen den næste, men her lavede vi den næsten kronologisk.
Det var meget spændende. Vi stod på et tog på Marylebone station...
...og et øjeblik efter var vi med i en film.
Der var små skolepiger, som rent faktisk var modeller.
Vi var fascineret af dem, og George giftede sig med en af dem.
Pattie Boyd var en af pigerne i toget.
Hele toget kogte bare, vi var helt væk...
Det var så romantisk med lysene, at komme på arbejde i limousine.
Vi var ikke vilde med at stå tidligt op.
Scenen i Hard Day's Night, den som jeg fik god kritik for..
hvor jeg går på stranden... ved kanalen!
Den med kameraet - ensom-fyr-scenen.
Den kom i stand, fordi jeg kom direkte på arbejde...
...meget uprofessionelt - direkte fra natklub.
Jeg havde lidt tømmermænd, for at sige det mildt.
Jeg havde det så elendigt, så de sagde: "Lad os lave et eller andet."
Min udgave af det er - jeg sagde: "Film mig bare, mens jeg går omkring."
Jeg så frysende og modløs ud, fordi jeg havde det ad helvedes til.
Det var ikke engang skuespil, jeg havde det bare skidt.
Jeg var mindre pinligt berørt end den andre...
...men jeg tror også John kom ind i filmen.
Hej...
- Vent lidt, du er... - Nej, jeg er ej.
- Jo, du er, jeg ved du er... - Nej, det er jeg ikke.
- Du ligner ham fuldstændig. - Det er du den første, der har sagt.
Det gør du altså, se!
Nej, mine øjne er lysere. Min næse...
- Nå, ja, din næse er meget... - Er den?
- Det ville jeg have sagt. - Men du kender ham bedre.
- Nej, han er et tilfældigt bekendtskab. - Ja, det siger du.
Hvad har du hørt?
- Alle ved det. - Gør de virkelig?
- Men jeg bakkede dig op. - Jeg vidste, jeg kunne stole på dig.
Du ligner ham slet ikke.
Hun ligner ham mere, end jeg gør.
Alun Owen prøvede at skrive en scene, hvor vi bliver generet af pressen...
...hvilket faktisk var en del af vores daglige pligter.
De sagde ting som: "Hvordan ligger det med Amerika?"
Drej til venstre ved Grønland.
Hvad kalder I den frisure?
Arthur.
Har succesen ændret jeres liv?
Det tror jeg den gjorde, fordi Alun var sammen med os og prøvede...
...at lægge os ord i munden, som han havde hørt os sige.
Så jeg synes, han lavede en rigtig god drejebog.
- Lad de trommer være! - Jamen, jeg skal bare lige røre.
- Hvis du så meget som ånder på dem! - Er du ikke lidt arbitrær nu?
Sådan ja, du skjuler dig bag ved et røgslør af burgøjserklicheer.
- Jeg piller ikke ved dine hovedtelefoner. - Dødbider.
Han er meget sart med sine trommer. De tårner sig op i hans legende.
- Hvad sker der? - Nå, han surmuler igen.
- Jeg skal vise ham.
Undskyld, undskyld, undskyld... Lidt mere trommer der.
Nej, jeg tror, det er...
På den tredie... mere bang...
De næste par minutter er på gudernes skød og i Beatles' hænder.
Vi skal høre udgaver af sange fra deres film.
Kom herhen, berømte filmstjerner, kom herhen.
I mine unge dage var der skuespillere med i film.
- Det er helt forandret. - Det gør man ikke.
Synes I, de bedste stumper blev klippet fra?
De gode stumper er med i filmen. Han sagde, det var de bedste. Vrøvl!
- Var det virkelig? Hvem var dårligst? - Det var Paul!
- Nej, jeg synes, John var værst. - Nej, det var du.
Ringo var rigtig god. Han er en god dreng.
De siger, han er den nye Charles Chaplin.
Han er en gammel én.
Vi kunne godt lide den scene på marken, hvor vi hopper omkring som vanvittige...
...fordi det er ren film, som instruktøren fortalte os.
Vi kunne have været hvem som helst, men vi nød det.
NME Poll Winners' Concert London.
Nå, John, du har vistnok skrevet en bog.
Bogen hedder John Lennon - In His Own Write, folkens.
W R I T E (ordspil), vildt sjovt med John Lennon.
Nogle af jer har måske lidt svært ved at forstå den...
fordi den er skrevet i et mærkeligt sprog.
Nå, men vi forstår den. Den er smadder sjov.
Jeg ved ikke helt, hvordan man kan beskrive den, men...
...jeg har aldrig læst noget lignende. Historierne er så sjove.
Mange grinagtige små tegninger. Der var også en hund, som bryder.
Der var engang i et land langt, langt væk...
...helt på den anden side af havet, langt fra alt, over bakker med krager...
...boede 39 mennesker langt fra alt på en lille ø i et fjernt land.
Ved høsttide festede folk med gilde og dans.
- Det var Perrys. - For Perry var munterhed ---
- Det var hans job. - Til Perrys store fornøjelse, kan jeg tilføje.
- En ny og spændende... - Og det var det normalt...
- ...spændende og fantastisk optrædende. - Nogle gange brugte man en dværg.
I år havde Perry overgået sig selv ved at skaffe en bryder-hund.
Men hvem ville slås med dette utrolige bæst? Ikke mig, Dudley.
Mr John Lennon...
Mr John Lennon kommer tilbage med svarene senere i programmet.
John var vild med sådan noget, helt fra lille.
I skolen lavede han "The Daily Howl", som var en tegneserie.
Han tegnede det hele, og der var små vittigheder.
Vejrudsigt: I dag ville det være Muggy, fulgt op af Tuggy, Weggy og Thurggy (ugedagene).
Små teenage-vittigheder. Sådan noget lavede han meget af.
Opkald til manageren for Beatles? Hvad er hans navn?
Managerens navn er Brian Epstein.
Jeg tog til Torquay med Brian for at skrive "A Cellarful of Noise".
Den tredje dag sagde han: "Jeg har en skøn idé. Hvad med, at du kom med."
Jeg syntes det var utroligt.
Derek Taylor, Beatles' presseofficer Jeg havde opgivet tanken om at komme med.
Så efter omkring 15 år på aviser...
...forlod jeg det bare og kom med i Beatles.
Jeg var Brians personlige assistent, og til sidst deres presseofficer.
Jeg kan huske, vi spillede i Amsterdam...
...da Derek først kom med os på turné.
Vi var lige ved ikke at tage afsted på den turné.
Jeg var alvorligt syg, jeg havde fået fjernet mine mandler.
George er meget loyal, og han sagde:
George Martin, pladeproducer "Uden Ringo er det ikke Beatles."
Jeg hadede den måde, vi aldrig selv kunne træffe en beslutning.
Det var altid "Nej, desværre." "Men Ringo skal med."
"Desværre, vi har fundet en ny trommeslager."
Jimmy Nicol var en god trommeslager, som lærte Ringos stykker godt.
Han øvede sammen med dem og lærte sangene godt at kende.
Det var meget underligt.
De havde taget Jimmy Nicol, og jeg troede ikke, de elskede mig mere.
Alt sådan noget kørte gennem hovedet på mig.
Holland 5. juni 1964.
Jimmy, bliver det svært for dig at overtage Ringos rolle?
Nej, egentlig ikke.
Jeg kan aldrig være det, Ringo er.
- Hvor længe skal du gøre det? - Indtil næste torsdag.
Du er en slags vikar. Synes du, det er en stor chance?
Ja, virkelig stor.
- Behandler de dig godt? - Fantastisk.
Hvordan har Ringo det, forresten?
Hans hals er så øm, han lever af gelé og is.
Jeg var ryger dengang, og jeg røg dagen efter.
Det var ret hårdt.
Altid med på en spøg, det er John.
Hvad regner I med at lave i Hong Kong?
Det ved jeg ikke, lad os se, hvad der sker.
Jeg regner med, det er meget anderledes, end hvad jeg har set før.
- Skal I se seværdigheder? - Det håber jeg.
Kaitak Lufthavn Hong Kong 8. juni 1964.
Hong Kong var speciel. Det var kun militærfolk.
Det var meget sjovt. Vi havde regnet med asiater, med det var den britiske hær.
Det var kun briter, der var ingen kinesere.
Det var et lidt fladt show, i et ret lille sted.
De opførte sig pænt og så ud som...
...et militærgrønt publikum. Det var ret mærkeligt.
Vi spillede bare. Jeg tror ikke, vi nød showet særlig meget.
Mascot Lufthavn Sydney 11. juni 1964
Vi havde nogle kapper, og de var en katastrofe i Australien.
Regnen gjorde dem våde, og farven gik af.
De satte Beatles op på ladet af en lastbil.
De havde paraplyer og de der kapper på.
Jeg havde det okay, i en taxi.
Chaufføren ville ikke køre stærkere, selv om det øsede ned.
Han sagde: "De unge har ventet 24 timer på at se de fyre."
Vi kom frem til hotellet, og alle var helt blå...
...fordi farven var smittet af fra de kapper fra Hong Kong.
De spillede i Amsterdam, Hong Kong, og jeg mødte dem i Australien.
Flyveturen var forfærdelig til Australien, som den stadig er.
Det tager måske et par timer mindre i dag, men der er stadig rigtig langt.
Jeg husker, jeg følte mig udbombet, da jeg trådte ud af flyet.
Men Australien var fantastisk, at være tilbage med drengene og bandet.
De havde købt gaver til mig i Hong Kong.
Det var et smukt øjeblik.
Det er skønt for os alle at have ham tilbage ... Ringo!
Festival Hall Melbourne 17. juni 1964.
Vi vil gerne fortsætte med en sang, vi indspillede for nylig.
All My Loving.
Da Beatles ankom i Adelaide, blev de budt velkommen af 300 000 fans.
Ikke så overraskende, da de har de øverste 6 pladser på den australske hitliste.
Australien er virkelig grebet af beatlemania.
Det var en heltemodtagelse.
Man kom på rådhuset, og centrum var fyldt.
Jeg tror, vi nød det.
Det kunne trætte, men med så mange mennesker var vi overvældet.
Ja, chokerede og forbløffede, lykkelige.
Alle sagde: "Der er flere mennesker, end der kom for at se dronningen."
Det skulle jeg mene, hun har jo heller ingen hitsingler.
Der kom flere mennesker her, end noget andet sted.
Jeg tror, hele Australien var der.
Vi stod på taget af et eller andet hotel.
Jeg ved ikke, om det var i Sydney eller Adelaide.
Der var tusinder og atter tusinder af unge.
Noget af det jeg husker...
...var en fyr på krykker - jeg ved ikke, hvorfor jeg fokuserede på ham.
Han råbte og blev helt ophidset.
Jeg så, han kastede krykkerne væk, som om han var healet.
Og så faldt han pladask. Han faldt bare.
Inden vi går, vil vi gerne sige til jer alle...
...og til alle, som er kommet for at se os på denne turné...
...vi vil gerne sige mange tak for at I kom.
Verdenspremiere - A Hard Day's Night London 6. juli 1964.
Jeg synes, A Hard Day's Night har masser af humor. Folk sagde:
"De er de nye Marx Brothers."
Der havde aldrig før være fire, der lavede komedie udover dem.
Ja, ja, vi blev kaldt Englands svar på Marx Brothers.
Den blev godt modtaget, og den klarede sig godt.
Det var en del af Beatles, de var meget morsomme.
Altså, de var virkelig morsomme.
Jeg syntes, det var spændende. Jeg var vild med det.
Når man først ser sig selv på det store lærred, så kigger man.
Se det øre, den næse, mit hår der stritter. Det gjorde vi alle.
Folk i Liverpool bakker én op. De elskede, at vi klarede os godt.
De syntes, vi var forrædere, da vi rejste, men hele byen stod bag os.
Vi hørte, at vi var færdige i Liverpool.
Vi begyndte efterhånden at tro på det. Vi tænkte, vi ikke gad tage hjem.
Vi ville bare snige os hjem til vores huse.
De sagde: "Jeg har været på the Cavern. De bryder sig ikke om jer mere."
De snakkede selvfølgelig med folk, som alligevel ikke kendte os.
Vi tog hjem, og det var noget af det fedeste.
Liverpool Lufthavn 10. juli 1964.
Dansk oversættelse af LiuD